Tidigare i Heroes.
- Ut ur mitt huvud! - Det här är en dröm.
Jag är här för att ta dig härifrån. I drömmen räddar du Emma innan hon dödar-
-tusentals människor. - Kan du verkligen ta oss härifrån?
Charlie var mitt hjärta, min värld, mitt lyckliga slut. Jag försökte rädda henne.
- Var är Charlie? - Jag är den enda som vet var hon finns.
- Hjälp honom. - Vi ska bevisa att den åtalade använde-
-ändrade tid och rum till egen vinning.
- Ett utbrott till, och... - Vad händer då?
Jag har kommit för att hela dig.
Tror du att jag ändrar mig om jag får se pappas minnen?
Är du rädd för att se ditt rätta jag?
Du hade pistol. Det var första gången du dödade nån. - Trodde du verkligen-
-att jag skulle vända mig emot honom? - Hon måste få fundera på mitt erbjudande.
Dags att samla familjen. Vi ska till en större plats. Vår största föreställning.
- Pappa. - Jag är här.
Det är ingen täckning.
Mår du bra, Claire?
Hjälp mig att ta av repen.
Är det där en lykta?
- Vi är begravda. - Hur långt ner kan vi vara?
- Det kändes som om vi föll 13-14 meter. - Hallå? Kan någon höra oss?
Kan någon höra oss?
Hjälp! Kan någon höra oss?
- Hallå? Är det nån där uppe - Hjälp oss, någon!
- Hjälp! Kan någon höra oss? - Hallå. Kan ni höra oss där uppe?
Svensk text: Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Hur lång tid har det gått?
- En halv dag, kanske. - Det kändes som flera år.
- Är din kompis Samuel här med dig? - Jag kom ensam den här gången.
- Så att säga. - Vad vill du?
Jag ska se till att dina vänner inte ställer till problem för oss.
Du med, antar jag.
Ursäkta att jag avbryter ert kärleksmöte.
Kom igen.
Du tvivlar. Det syns.
- Du vill egentligen inte göra det här. - Det spelar ingen roll.
Jag har inget val.
Låt det vara, vi är för många.
Du vill ge dig av, på en gång.
Försöker du ta över tankarna? Alla utom en är ganska...tanklös.
Denna kväll kommer att vara olik alla andra kvällar.
Ikväll...
...ska vi förändra allt.
Under många år har vi trott att vi har varit en andraklassens medborgare.
Sanningen är att vi är herren på täppan!
De borde vilja vara som oss, inte tvärtom.
Jag lovar er detta:
Ikväll...
...ska vi en gång för alla, dra undan ridån och visa vilka vi verkligen är.
Efter denna kväll kommer vi att vara respekterade.
Tänk på vad du gör. Gör det inte!
Nej!
- Matt! Mår du bra? - Nej.
Här. Sitt.
- Den är bara ur led. - Fantastiskt.
Vad fan gör han här?
Där är du. Ja, det är dags för ditt solouppträdande.
- Mitt vadå? - Hur ska allt folk annars hitta oss?
Du ska föra hit dem. Det är dags att använda din unika gåva.
- Drömmen. - Vilken dröm?
Den Peter berättade om. Jag spelade cello.
Tusentals människor kommer att dö.
Han hade rätt när det gällde dig.
- Du gör mig besviken, Emma. - Du kan inte tvinga mig att göra nåt.
Jag skulle föredra att du var en villig deltagare.
Men sånt händer.
- Hon är din, mr Doyle. - Jag har alltid varit svag för blondiner.
Jag hade en underbar dröm. Du, jag och Kimiko. Vi arbetade på Yamagato.
- Livet var enklare förut, eller hur? - Så kan vi få det igen.
- Så vill jag ha det. - Varför kliver du upp ur sängen?
Jag vill ha tillbaka vårt enkla liv. Vi måste kämpa för det.
Är du pigg nog? Har din hjärnskada läkt?
Har du full kontroll över dina krafter?
Är du pigg nog? Har din hjärnskada läkt?
- Har du full kontroll över dina krafter? - Ja.
- Du kan väl åtminstone vänta på doktorn? - Nej, det finns mycket arbete att göra.
Vi måste stoppa den onde fjärilsmannen.
Ursäkta. Hiro Nakamura?
Kvinnan i rum 1106 bad mig att ge den här till dig.
ÄR DET VERKLIGEN DU? LETA EFTER MIG.
Jag fångade honom i en mardröm. Vad gör han här? Du gjorde det.
Det är en lång historia.
Vi måste ta reda på vad Samuel planerar.
- Tusentals människor är i fara. - Gå in i hans huvud och säg vad du ser.
Så att ni ska få springa iväg och leka hjältar med varandra? Det här är löjligt.
- Han är ett monster. - Om man vill få nåt gjort...
Samuel ska visa sin krafter för världen. Staden New York. Central park...ikväll.
- Vad menar han med det? - Han kommer att döda och begrava dem.
- Det låter som mitt gamla jag. - Du får det att låta länge sedan.
Jag är inte sån längre. Jag vet att det är svårt att förstå.
- Vi har det vi behöver. Kom så går vi. - Ni ska ingenstans. Folk dör runt Sylar.
- Det kan jag inte tillåta. - Kom så går vi.
- Jag går ingenstans. - Vad pratar du om?
Jag kan fortfarande styra tankar. Jag släpper inte ut honom.
Vi är för djupt nere.
Nej, det är vi inte. Vi kan gräva oss ut. Det kan ta tid, men...
Syret hinner ta slut. Ju mer vi gräver, ju fortare tar luften slut.
Rättare sagt... Luften tar slut för mig. Dina lungor kommer att regenereras.
Vad menar du?
- Det är lönlöst. - Vi måste hitta en väg ut.
Jag vet varför Samuel satte dig här med mig.
Du ska se på när jag dör.
Locka hit dem.
- Charlie? Verkligen? Hur är det möjligt? - Vem skulle annars skicka Origami-tranan?
- Ursäkta. - Min Gud.
När jag såg "Hiro Nakamura" på sköterskans diagram, trodde jag inte det var sant.
Det var verkligen länge sedan, Hiro. Ända sedan restaurangvagnen för 65 år sedan.
Charlie?
Vi måste komma på nånting. Jag vet att du har en plan.
Det finns ingen plan. Jag vill prata med dig om det du såg i spegelhuset.
Eftersom du kommer att överleva. Om det så tar en månad, ska du ta dig ut.
- Inte jag. - Det är inte sant.
Det finns saker jag vill säga till dig. Det du såg där uppe var sant.
Men det är inte hela sanningen.
Vi är produkten av våra erfarenheter. Det har gjort mig till den jag är.
Det kan inte förklara vad jag har blivit.
- Du är fortfarande min pappa. - Skydda mig inte, det är mitt jobb!
- Skydda mig från resten av världen? - Ja, precis.
Är det därför du tror att människor som jag inte kan leva ute i det fria?
Det spelar ingen roll vad jag tror längre. Världen är på väg att få reda på allt.
- Det kan vi tacka Samuel för. - Det är kanske inte så illa.
Världen är kanske mer redo än du tror. Saker förändras.
Visst... De kan vara nyfikna ett tag, men det behövs bara en som Sylar-
-så kommer högafflarna fram och helvetet bryter lös. Jag har sett det.
De kommer att vända sig mot dig, Claire. Så funkar människan. Du har rätt...
Saker förändras. Men inte folket.
- Sylar dödade din bror. Han dödade Nathan. - Jag är förändrad.
- Visst, efter en två timmars mardröm. - För oss gick det fem år.
- Vi kan stoppa Samuels planer. - Du förstår inte vad som hände i drömmen.
Och du förväntas inte att förlåta mig.
Jag har skadat så många människor. Låt mig visa att jag har förbättrat mig.
Matt...
Jag har varit i ditt huvud. Jag vet hur en god människa ser ut.
Om du går in i min, så får du avgöra det.
Du såg det...
Här.
Jag såg bara din vridna hjärna. Det var inte ditt hjärta.
Jag kan bevisa det.
Ge mig en chans.
Du måste lita på oss.
Visst. Försvinn ut ur mitt hem.
Kom så går vi.
Du ska göra precis som jag säger.
Emma gör ett fantastiskt jobb. Det är en ordentlig folksamling.
- De har kommit för att se oss. - Vad vill de se oss göra? Våra nummer?
Vad skulle jag annars mena?
- Nyhetskamerorna. Bjöd du in dem med? - Världen måste få träffa oss, Edgar.
Det är vår största föreställning någonsin.
Du verkar nervös. Du är väl inte nervös?
Exalterad.
Ikväll förändras allt...
För oss alla.
Han väntade på mig när jag lämnade restaurangen.
En man som var vän med Samuel Sullivan. Han lade sin hand på min axel.
Plötsligt var jag i ett gathörn i Milwaukee. Den 26 januari 1944.
- Åh, nej. - Det var kallt, jag var rädd-
-jag kände inte nån och jag saknade dig. - Du har funnits hela tiden.
Jag fick jobb på ammunitionsfabriken. Alla flickor jobbade där.
Det behövs 50 kg nitar för att hålla en Mustangvinge på plats.
Såvida man inte använder kaliber 14 i stället för 16.
Förlåt. Det var mitt fel. Jag ledde den onde fjärilsmannen till dig.
Han skickade iväg dig för att jag älskade dig.
När jag sa att jag var produkten av mina erfarenheter, lämnade jag-
-den viktigaste delen... Du.
Du kom in i mitt liv, och du förändrade allt.
Mannen du såg skulle aldrig kunna dö som en lycklig man.
- Men det kan jag, tack vare dig. - Nej, säg inte så. Säg inte så.
- Hitta ett sätt att förlåta mig, Claire. - Nej...
Jag måste inte förlåta dig. Jag måste tacka dig.
Jag är den jag är tack vare dig.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig med, sötnos.
Jag vill att du lovar mig en sak...
Göm dig.
Världen behöver inte veta om dig. Du kan hålla dig undan.
Du kan smälta in. Du kan passera förbi. Du vet hur man gör.
Det behövs inte. Vi hittar en väg ut.
Lova att du håller dig gömd. Snälla, Claire. Det är min sista önskan.
- Lova mig det. - Nej...
Pappa, nej!
Tracy... Vad ska jag göra, han är döende.
- Inte om jag får bestämma. - Pappa.
- Tracy. - Vi måste oss genom 15 meter jord.
- Är du beredd? - Ja.
Kom igen.
- Nu är du skyldig mig en tjänst. - Ja, så fort vi kommer härifrån.
Hoppas att ni kan simma.
Noah!
- Mår du bra? - Ja. Tracy räddade oss.
- Jag vet, jag ringde henne. - Är tivolit borta?
De är i New York. En helikopter tar oss till Manhattan. Den borde vara här vilken-
-sekund som helst.
- Var är hon? - Hon sa att du var skyldig henne en.
Bäst att vi åker.
Anklaga inte dig själv. Jag skulle ha väntat på dig-
-men när du föddes var jag i medelåldern. Jag är glad att jag fick se dig innan...
- Mår du inte bra? - Den goda nyheten är-
Mitt hjärnartärbråck besvärade mig aldrig mer, sedan din doktor botade mig.
Tyvärr så verkar allt annat ge upp.
- Jag kan fixa det, Charlie. - Fixa det? Hur menar du?
Jag kan fixa allt.
Ursäkta. Får vi prata i enrum en liten stund?
- Vad menar du med "fixa det"? - Jag åker tillbaka till 1944-
-och tar tillbaka henne till restaurangen.
- Man kan inte kliva på "småfjärilar". - Jag rättar bara till ett fel.
- Så att hon ska få ett normalt liv. - Exakt.
Så du gör det för henne och inte för dig?
Absolut.
Han har gjort det. Han har fört hit tusentals människor.
Det blir en massaker.
- Vet du var backstage-området är? - Ja, där bakom.
Vi delar på oss. Gå ditåt så tar jag den här vägen.
- Var försiktig. - Du med.
Den här vägen.
Vänta... Drömmen. Allt det här folket var här. Likt ett lamm inför slakt.
Det kommer inte att ske, Peter. Leta efter Samuel. Jag räddar Emma.
Peter... I din dröm sa du att jag räddade henne. Lita på mig.
Det är en nödsituation. Hiro måste komma hit så fort han kan.
Var är du på väg?
Oroa dig inte. Jag är här för att rädda dig.
Vad gör du i storstan?
Allesamman... Lyssna på mig är ni snäll.
- Ni måste långt bort från Samuel. - Du hör inte hemma här, Claire.
Jag känner till kvällen, att ni ska visa er för att kunna leva i det fria-
-lita på mig, det vill jag med. Det här är inte er befrielsefest-
-det är hans. - Se vem som kom upp för att andas.
Vad gör du här? Du tillhör inte den här familjen.
Nej, det är jag inte. Vet de vad du planerar ikväll?
- Du kan väl berätta? - Han tänker döda folket där ute.
- Det är så han tänker visa upp er. - Varför? Han har gett oss nytt liv.
Om han inte hade hittat mig hade jag fortfarande varit hemlös.
De känner till sanningen, Claire. - Det här är vår kväll.
Jag ville aldrig skada din familj. Tror du att Samuel pratar sanning?
Han dödade sin bror. Jag tänker hindra honom från att döda flera människor.
Då har vi samma mål.
Jag kan inte döda honom framför de andra. Det verkar som att du har en plan.
Vad ska vi göra?
Det är enkelt. Jag väntar på dig år 1944.
När ni kommer till det snöiga gathörnet, tar jag dig tillbaka till restaurangen.
- Jag blir ung igen. - Vi kan leva ett liv tillsammans.
Det låter trevligt, men jag har redan levt ett liv, ett underbart liv.
65 år är en lång tid.
- Farmor! - Hej, sötnos. Var är mamma och pappa?
- De pratar med sköterskan. - Sally... Det här är en vän till mig.
- Han heter Hiro. - Vilket roligt namn.
Hej, Sally.
Hämta mamma och pappa så de får träffa Hiro.
Hiro...
Jag gifte mig med en underbar man efter kriget. Vi fick fyra barn.
Nu har jag sju vackra barnbarn. Vi hade ett hem, vänner, vackra minnen...
Ett liv.
Om jag skulle åka tillbaka och leva ett annat liv, vad skulle hända med allt det?
Vad skulle hända med Sally?
Hiro.
Jag fick ett samtal från Noah Bennet. Han behöver oss - nu.
Det är över. Flickan fick sitt lyckliga slut.
Min resa som hjälte är över.
- Jag har inga flera mål. - Verkligen? Noah har hittat Samuel.
Tivolit är i New York - Central Park. Ödet kallar.
Jag vill inte skada dig, Doyle. Låt henne gå, är du snäll.
- Sen när började du fråga artigt? - Folk dör om vi inte stoppar det.
Är du formskiftare? Är det Rickard Rättrådig där inne?
- Du kan inte hålla fast oss för evigt. - Det hade jag inte tänkt.
Bara så lång tid Samuel behöver för att avsluta föreställningen. Eller hur, Emma?
Jag tror inte att hon hörde mig.
Mår du bra?
Snälla, Sylar. Samuel tvingade mig.
Verkligen? Jag trodde att det var du som var marionettmästaren.
- Varför bryr du dig om henne? - Jag är här för att rädda henne.
- Det är inte likt dig. Du är som mig. - Nej...
Jag är en hjälte.
Du är här för att rädda dem. Det behövs inte. De vet vad jag har gjort för dem.
Vet de att du får din styrka från dem? - Ni är källan till hans kraft.
Utan er är han ingenting. Det var därför Joseph höll familjen liten. Han visste-
-hur kraftfull Samuel kunde bli. Att han skulle förlorar kontrollen som när han-
-begravde den där staden. Om ni går nu blir han svag.
- Han blir vanlig. Han blir ingenting. - Vi har hört nog, eller hur?
Han utnyttjar er. Det var det Joseph försökte förhindra.
- Berätta hur du stoppade honom. - Nu räcker det!
Han dödade honom. Han dödade sin egen bror.
Tror du att de tror på dig och inte mig? De skulle vara vilse utan mig.
Det finns ingen här som tror att jag är kapabel att mörda min egen bror.
- Det finns faktiskt en. - Det blir två.
- Lydia berättade allt. - Hon är inte här och bekräftar det.
- För att han dödade henne. - Det är en lögn. - Eller hur?
Berätta sanningen, Samuel. Du fick mig att döda Lydia.
- Jag har inte gjort nåt sånt. - Du skyller på mig för att rättfärdiga-
-kvällens gärningar. - Tror ni på det efter allt jag har gjort?
Jag kan inte stanna i familjen efter att ha dödat en av våra egna.
- Men han måste stoppas. - Det är upp till er.
Claire har rätt. Om ni går blir han kraftlös.
- Det är över, Samuel. - Kom så går vi härifrån.
Vänta... Vart ska ni? Ser ni inte att ni är offer?
Alla, precis som Joseph.
Spring så fort ni kan. Ni kommer inte tillräckligt långt bort!
Mina damer och herrar, vill ni ha en föreställning?
Detta är världens största föreställning!
- Vi är för nära. - Vi måste så långt bort som möjligt.
- Du har visst hittat min förmåga. - Lustigt hur det kan bli.
Jag tänker inte låta dig skada nån.
Du om nån borde veta att de måste frukta oss!
Det är bara så de kommer att respektera oss. Det det du alltid har velat.
Vi vet hur det är att leva i skuggan av en bror.
Joseph höll mig nere. Precis som din bror.
Min bror har inte svikit mig. Han byggde upp mig.
Hiro. Du måste teleportera alla härifrån.
- Vi måste försöka. - De är ju så många.
- De måste hålla i varandra. - Ni hörde honom. Håll varandras händer.
- De är för många. - Jag kan ladda upp dig.
Jag stannar och tar hand om Samuel.
Ett, två, tre.
Hur känns det att vara vanlig?
Vart tog de vägen?
Alla kan inte ha gett sig av. De är här nånstans!
Ni kan inte lämna mig.
Era ynkryggar!
Var är ni?
Kom tillbaka!
Ni är ingenting utan mig!
En sak är säkert... Jag har aldrig tyckt om tivolin.
Mår du bra?
Det var en man som hette Doyle. Han tvingade mig att spela.
- Doyle. - Din vän...
...tog hand om honom.
Vad tycker du?
Jag gillar det.
- Är alla i säkerhet? - Hiro tog hand dem. De klarar sig.
Ner med huvudet.
Vem tar hand om Samuel? Ett nytt Företag?
- Ett gammalt. Lauren ringde efter hjälp. - Vad berättade hon?
Det var en gasläcka. Det andra som flög och mullrade-
-var bara specialeffekter från en mycket begåvad underhållare.
Du kan fortfarande inte se det, eller hur?
- Framtiden. Där vi kan leva i det fria. - Du vet vad jag tycker om det här.
- Hur länge kan vi dölja det här? - Ursäkta. Ni såg det, vad hände?
- Inga kommentarer. - Kan du berätta vad du såg?
Som han sa.
Snälla, du måste ha sett nåt.
Är du säker? Det ser ut som om du vill säga nåt.
- Jag har faktiskt nåt jag att säga. - Claire.
Du har rätt. Människor förändras inte.
Vill ni veta vad som egentligen hände?
Rikta kamerorna mot mig.
- Följ henne. Tappa inte bort henne. - Claire.
Claire.
Får ni med det här?
- Vad gör hon? - Får mitt hjärta att brista.
- Är du redo att åka hem? - Ja, äntligen.
Vad gör hon?
Det är fantastiskt, Peter. När jag räddade henne.
Jag tänkte inte på mig själv. Jag kunde ha dödat Doyle, men jag gjorde inte det.
- Det kändes...bra, det kändes rätt. - Vad fan håller hon på med?
- Hon kommer att förändra allt. - Det stämmer.
En modig ny värld.
Mitt namn är Claire Bennet, det här är försök nummer...
Jag har visst tappat räkningen.
Svensk text: Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter